Juan.
Juan!
Hej.
Mår du bättre?
Tuppluren gjorde mig gott. Verkligen.
Sparkar han?
Han tittar på TV. Han är en lat filur.
- Hur mår du? - Bra.
Är du säker?
Ja.
Det kommer att gå fort.
Vi klarar detta.
Okej.
Hej, Marcos. Det är jag igen.
- Jag ringer upp dig igen. - Hallå, Sepia.
Äntligen! Jag skulle precis gå.
Förlåt att jag kunde inte hämta dig.
- Jag hade så mycket att göra här. - Det gör inget, oroa dig inte.
Har du hämtat urnan?
- Nej, vi kom precis hit. - Givetvis.
Varför är det så rörigt i huset?
Det är tack vare din syster. Har du träffat henne än?
Nej, vi steg precis av planet.
Jag förstår.
Jag skrev ned adressen till sjukhuset,
och jag har ett brev från din far till dig.
Gör vad du behöver göra.
Om du kommer för att hälsa på din bror imorgon,
kom till sågverket, så ger jag dig brevet.
Sedan kan vi prata.
Nej, jag kommer inte.
Du måste hjälpa mig att lösa problemet med kanadensarna.
Vi behöver Salvadors signatur.
Jag har försökt ringa honom, men han svarar inte.
Jag vet. Jag sa ju till dig,
om du har något att säga till Salvador, säg det direkt till honom.
Jag pratar inte med honom. Jag kan inte.
Okej.
Om du inte kommer imorgon, så skickar jag brevet till dig.
Bra.
Och du, Marcos...
...jag beklagar förlusten av din far.
Du vet att han var
som en bror för mig.
Det här är från stugan.
Salvador.
Det är jag.
Min far.
Sabrina.
Och Juan.
Han var verkligen söt.
- Ja. - Vem tog det här?
Sepia, antar jag.
Här.
Vilket vackert leende!
- Vill du se min mamma? - Självklart.
Titta.
Det är det enda fotot av henne.
Nej!
Det passar inte nu.
Vi måste stabilisera henne först.
Varför kommer du inte tillbaka i morgon, vi kan se hur hon mår då?
JUAN SABATÉ OMKOM I LAVIN
TRAGEDIN TOG EN LITEN POJKES LIV
- Herr Sabaté? - Ja.
Jag beklagar.
Laura?
Jag är här, Marcos.
Hur gick det med Sabrina?
- Vad är fel? - Hur så?
Jag har ringt. Varför svarade du inte?
Det är din fars hus. Jag tänker inte svara när det ringer.
Ett brev kom till dig.
Den jäveln.
Vad står det?
"Du vet vad du ska göra med min aska."
Dotter! Kom.
Sabrina?
Jag har rest från Spanien.
Jag är här nu.
Jag har kommit med Laura, min fru.
Jag vill att du ska träffa henne.
Jag tog med några saker från huset.
Lite kläder.
Några pennor.
En anteckningsbok.
- Du kanske vill teckna... - Salvador.
Vi lämnade honom själv.
Du måste gå.
Nej.
Nej. Jag kan inte.
Har du läst brevet?
Ja.
Och du vägrar att göra som pappa säger?
Du måste gå.
Annars grälar han på dig.
Jag såg Sabrinas anteckningsböcker.
Vilka då?
De röda.
Med teckningar.
Hon är verkligen duktig.
Ja.
Hon har alltid varit bra på att teckna.
Din far ville också sälja.
Han bad mig att tala med din bror.
Som gav mig den här presenten.
Allt det där är ditt. Eller, det tillhör snarare er båda.
Du måste kämpa för det!
Särskilt nu, när en ny Sabaté snart anländer.
Salvador måste förstå det.
Han kommer inte att förstå.
Han bor där.
Han har bott där i 30 år.
Jag tror inte att han blir särskilt glad om vi säger till honom
att han måste flytta eftersom vi har sålt stugan till några kanadensare.
Stugan, visst!
Kanadensarna bryr sig inte ett skit om stugan!
Ursäkta.
De bryr sig inte om stugan.
De vill köpa marken.
Vet du inte att det är ett gruvbolag?
Varför skulle de erbjuda nio miljoner för en stuga?
Snälla!
Nio miljoner pesos?
Dollar.
Ramón!
Var inte ohyfsad. Hämta något att äta och dricka till oss.
Nej, det är bra. Tack.
Okej, så...
Kan vi sälja endast min och Sabrinas andel?
Nej.
Det vill ha allt, eller ingenting.
Prata med din bror, Marcos.
Det är din rätt!
Salvador!
Det här var min fars rum.
Våra låg där uppe.
Jag är trött.
Salvador?
Vänta. Det är jag, Marcos.
Din bror.
Det där är Laura.
Min fru.
Vänta!
Snälla.
Jag tänkte att vi kunde sova på ovanvåningen.
Går det bra?
Imorgon ska du visa henne vad du har ärvt, eller hur?
Jag är inte här på grund av det.
Jag har tagit med hans aska.
Han bad mig att gravsätta den bredvid Juan.
Vilken fin gest.
Kan du påminna mig om var han är?
Du minns inte.
Laura?
- Hej. - Hej.
- Hur mår du? - Bra.
- God morgon. - Hur mår du?
Jag har gjort kaffe. Vill du ha?
- Nej. Jag menar, ja. - Ja?
Har ni träffats?
Ja.
Han berättade
om alla förberedelser inför en jakt.
Jag hämtar kaffe åt dig.
- Okej? - Toppen.
Kan jag hjälpa dig med något?
Vaknade du tidigt?
För en timme sedan. Runt fyrtio minuter, mer eller mindre.
- Och ni har pratat sedan dess? - Ja.
Han är lite udda, eller hur?
Och förutom jakt,
vad pratade ni om?
Berättade han något för dig?
- Om försäljningen? - Om försäljningen?
Nej, Marcos. Försäljningen har inte jag med att göra.
Och han är din bror, eller hur?
Vad är fel?
Låt oss åka.
Vi går till fots härifrån.
Du kan lämna kvar den där.
Vår farsgubbe tog alltid med oss till skogen för att jaga vildsvin.
- Verkligen? - Ja.
Men han tyckte om att göra det nattetid.
Han sa att det var för lätt att jaga dem under dagen.
Minns du när han räddade oss då vildsvinet attackerade?
Han räddade aldrig mig från något.
Är inte det här vägen till sjön?
Nej.
Den ligger 1,5 kilometer västerut.
Men det är utanför våra ägor.
Jag annekterade marken. Nu tillhör den oss.
Pratade du med Sepia?
Jag vet att detta är ditt ställe.
Jag vet det mer än någon annan.
Men jag vill att du ska överväga erbjudandet.
Här.
Ta den.
Nej, jag är inte här för att jaga.
Jag är här för att uppfylla vår fars sista önskan.
Jag föredrar att avstå.
Och vad ska du äta till middag i kväll?
Låt mig få se.
Är det svårt?
Första gången. Sedan är det som allt annat.
Kom igen, vi går.
När planerar ni att åka?
När jag har begravt askan.
Skynda på. Det ska bli storm.
Jag behöver din hjälp.
Men vad?
Var är Juan begravd?
Salvador!
Det har gått nästan 30 år. Jag kan inte komma...
Det smakar mycket bättre när man jagat det själv.
Du hade rätt.
Hon är gravid.
Jag menar Laura. Hon är gravid.
Jag förstod det.
Du ska bli farbror.
Okej.
Jag vet att det är svårt att prata om det här, men vi måste göra det.
Jag menar inte att irritera dig med husfrågan.
Men du borde verkligen överväga erbjudandet.
Jag vet att detta är ditt ställe.
Och det vore inte rätt att dela det lika.
Så, från den totala summan...
...du kan få hälften. Hälften!
Med de pengarna...
...kanske du kan köpa något annat i närheten.
Något mindre.
Detta är vår utväg, Salvador!
Annars så...
Nu måste vi spendera en hel del på sjukhusräkningar och medicinering.
Kostnader jag inte har råd med. Som vi inte har råd med.
Det är inte rättvist.
- Sabrina är sjuk. Det är ett faktum. - Vänta.
- Vad tycker du skulle vara rättvist? - Överväg erbjudandet.
Jag är inte här för att gå på dina nerver. Jag vill att du ska veta det.
Men från och med nu måste vi stå för Sabrinas kostnader.
Gör det då.
Hon är din syster.
Det vore rättvist.
Hon är din syster också.
- Laura. - Vad?
- Snälla. - Har jag fel?
Nej.
Hon har inte fel.
Det är ett syskonproblem.
Ni kan flytta in här hos mig.
Det finns tillräckligt med utrymme för oss fyra.
För oss fem. Förlåt.
Vad skulle du göra med Juan?
Vad har Juan med detta att göra?
- Vad han har med detta att göra? - Ja.
Du vill sälja det här stället, som tillhör dig.
Vad skulle du göra med honom?
Skulle du lämna honom här,
eller ta honom med dig?
Vart?
Jag trodde att vi kunde föra ett sammanhängande samtal,
men jag ser att det är omöjligt.
Juan och jag kan inte lämna det här stället.
Jag ska ta dig
till platsen där din bror ligger begravd.
Sedan kan vi se om du fortfarande tänker på samma vis.
Laura.
Laura?
Jag är här nere.
Var är Salvador?
Jag vet inte. Han var inte här när jag vaknade.
Han försöker nog lösa problemet med elektriciteten.
Vill du ha?
Varför ville du inte jaga i går?
Jag ska försöka hitta täckning.
Jag måste prata med doktorn.
- Marcos. - Vad?
Varför ville du inte jaga i går?
- Va? - Varför ville du inte jaga i går?
På grund av bössan.
Det var den han använde vid olyckan, den han dödade Juan med.
Du frågade.
Varför sa du inget?
Varför berättade du inte för mig?
- Därför att jag inte var säker. - På vad?
Inte säker på vad?
Att det var samma bössa, eller att du ville berätta för mig?
- Hej. - På vad?
Vi skulle inte åkt hit. Ja, hallå?
Ja, hej. Detta är Marcos, Sabrinas bror.
Hallå.
Hallå? Ja.
Jag vill veta hur hon mår, hur hon reagerade.
Jag tar er till begravningsplatsen i morgon.
Marcos vill inte att jag ska prata med dig.
Men vi måste prata om Sabrinas behov.
Och dina?
Vad menar du?
Dina behov.
När ska vi prata om dem?
Och erbjudandet är elva miljoner, inte nio som den gamla gubben sa.
Elva miljoner?
Vem har sagt det?
Hur vet du det?
Varför skulle Sepia ljuga för oss?
Varför frågar du inte honom?
Han sa att Juan dog i en lavin.
Hon är gravid.
Du har redan sagt det.
Var?
Skitstövel.
Börja packa ihop. Vi åker.
Jag värmer upp bilen.
Och din syster?
Skynda dig.
Vi ska åka.
Jag vet att det var längesedan.
Du fick det värst, pappa var en skitstövel mot dig.
Men du och jag vet att det var en olycka, det kunde ha hänt vem som helst.
Vi var barn.
Det var en olycka.
Jag kunde inte prata med någon om det heller.
Jag har velat säga att jag är ledsen väldigt länge.
Jag är ledsen att jag lämnade dig så ensam.
Stick.
Nu!
- Marcos. - Jag är okej.
Det är okej.
Nej, det är okej!
Vad hände?
Jävla skit!
Stanna!
Är du okej?
Vad har du gjort?
Skit!
Börja backa när jag säger till!
Kom igen! Nu!
Jag stänger av den. När du blir för kall startar jag den igen.
Nej, stäng inte av!
Tänd lysena. Jag måste kissa.
Jag går ut ändå.
Vänta. Jag har en ficklampa.
Jag klarar inte det här längre. Vi måste gå tillbaka.
- Vi kan inte stanna här. - Nej.
Jag kan inte gå tillbaka. Förstår du inte det?
Har du glömt att jag är gravid?
- Vi måste gå tillbaka. - Nej, vi kan inte göra det!
Vad vill du? Vill du att han dödar mig?
Säg mig! Eller att jag dödar honom? Vill du det?
Vi kan inte gå tillbaka! Förstår du inte det?
Jag ska försöka igen att hitta täckning.
- Jag går! - Vart då?
- Jag går, Marcos! - Laura!
Jag tänker inte förlora barnet på grund av dig!
Laura!
Kom hit!
Nej!
Laura!
Juan.
Vad gör du här?
Lyssna på mig, snälla.
- Vänta. Låt mig få prata! - Vad?
- Vad gör du här? - Låt mig förklara.
- Vad? - Snälla.
Vad har du att säga?
- Jag vill förklara för dig. - Nu?
- Du vill förklara nu? - Snälla, vänta!
- Låt mig förklara. - Nej.
Nej!
Vad har du gjort?
Jag vet inte, jag trodde...
Han var på väg att skjuta dig, eller hur?
Nej.
Han skulle aldrig skjuta mig.
Har du berättat för någon?
Har du berättat för någon annan än mig?
Nej. Ingen annan.
Vilken familj! För guds skull.
Det var jag.
Jag menade inte att döda honom.
Han sköt på oss.
Jag blev rädd! Han dödade Juan, och sköt bort din hand!
Min hand? Nej.
Jag förlorade min hand för längesedan.
Salvador sköt min protes.
Jag vet inte vad som hände här...
...men jag bryr mig inte.
Jag ska säga vad som hände.
Är det förstått?
Hämta vapnet du sköt med.
Det var inte Marcos som sköt.
Hörde du inte vad jag sa?
Vill du tillbringa resten av din graviditet i fängelse,
i ett främmande land?
Ramón.
Ta honom till platsen där han sköts.
Salvador sa att det var elva miljoner. Inte nio.
Tycker du att det är passande att diskutera det nu?
Jag började skjuta utan att tänka.
I självförsvar.
Vem äger vapnet?
Hans far.
Vad spelar det för roll?
Han handlade i självförsvar. Det är allt.
Du måste oavsett följa med till stationen, för att lämna en formell redogörelse.
- Har du en advokat? - Ja, jag.
Jag åker före er.
Jag måste förbereda pappersarbetet.
Bra.
Konstaplarna stannar kvar här.
De kan åka med er när ni fått allt i ordning.
Packa en väska med kläder till honom.
Laura.
Kom igen.
Jag tog fram pistolen...
...och jag sköt honom.
När jag gick fram till honom...
...var han död.
Juan såg oss
Han kommer berätta för pappa och Salvador.
Juan!
Vad är fel?
Inget.
Du berättar inte för någon vad du såg!
Vad händer annars?
Vill du veta det?
Vill du verkligen veta?
Kom igen då!
Så?
Kom igen, skjut!
Kom igen!
Fegis.
Är han död?
Det var en olycka!
Juan såg oss Han kommer berätta för pappa och Salvador
Juan såg oss Han kommer berätta för pappa
Det är över.
Allt är löst.
Vi måste stanna kvar här ett tag
men vi kan bo nere i byn.
Det är över.
Vad är fel?
Det är goda nyheter.
Jag vet varför Juan dog.
Varför Salvador dödade Juan.
Det var ingen olycka.
Salvador dödade honom
eftersom Juan kom på honom med Sabrina.
Nu lägger vi allt bakom oss.